Святі мученики Акепсим, єпископ, Йосиф, пресвітер, й Айтал, диякон
Події ці відбувалися у 300-х роках в час правління перського царя Сапора, який був ярим противником християнської віри.
Того часу у Персії вже було так багато християн, що відверто карати могли тільки єпископів, священників і дияконів. Тому мучителі схопили вісімдесятилітнього єпископа Акепсима а також сімдесятилітнього священика Йосифа і диякона Айтала. Їх дуже побили, а потім кинули у в’язницю, бо не зреклися Христа.
В’язнів не годували, лишень людям інколи вдавалося передати такі-сякі харчі та ще воїни, які їх стерегли, хто був чутливіший, то щось давали їсти і пити. Так вони пробули там три роки, заточені у сирому льосі.
По цьому часі прибув сам цар Сапор і віддав мучеників на суд лютому Ардасаборі.
Той наказав привести єпископа Акепсима і знову почав вимагати від нього зречення. Але хворий і немічний єпископ знову відмовився. Тоді мучитель наказав його знов катувати. А нарешті, нічого не добившись, й убити.
Священика Йосифа і диякона Айтала після побиття кинули ще на 6 місяців у в’язницю.
Коли лютого Ардасабора змінив ще лютіший Зерот, то наказав зібрати мешканців міста, християн, викопати яму, посадити туди мучеників і, щоб ті, під страхом смерті, кидали на них каміння. Люди плакали, але кидали.
Так Зерот каменував обох. Їх тіла похоронила побожна Снандулія.
Свято встановлене за рішенням ЮНЕСКО у 1995 році. У цей день ухвалили Декларацію принципів терпимості.
Іменини у цей день відзначають Георгії (Єгори, Юрії).
Цей сайт використовує cookies для покращення результатів відображення реклами для вас