Здебільшого люди почали сприймати смерть як щось досить звичне під час війни, і не одразу, а для цього теж потрібен був час. Зараз ми всі знаємо, що кожного дня хтось віддає своє життя за нашу волю, свободу, за майбутнє, яке має бути чарівним.
Звісно, ми не знаємо про всі жертви, але варто пам’ятати, що серед зірок та їхніх родичів теж не мало тих, хто осмілився взяти зброю до рук. Так, наприклад, чоловік телеведучої “Сніданку з 1+1” Валентини Хамайко Андрій Оністрат, відважно пішов на фронт.
![](https://sensatsiya.com/wp-content/smush-webp/2023/06/826d3d70-5e41-4470-bc8a-0f07395c12e5.png.webp)
Чоловік все життя був кредитним експертом. Але в першу чергу батьком та чоловіком. Під час шлюбу з Валентиною в Оністрата вже була дитина і це син Остап. Валентина одразу прийняла його як рідного сина. Але тепер його немає.
Річ в тому, що 21-річний Остап, як і його батько вест останній рік провів на фронті. Хлопець захищав наші території у найгарячіших точках та регіонах. На війну Остап пішов добровільно, і батько – Андрій Оністрат підтримав сина й сам згодом пішов на фронт. Останні 2 місяці тато і син воювали разом, пліч-о-пліч. І можливо це було не просто так. А загинув Остап при виконанні завдання, на жаль, хоча хлопець гарно розбирався у військовій справі. Але від поранень і смерті ніхто не застрахований.
Пам’ять молодого героя дуже лагідно та по-материнськи вшанувала Валентина, адже для неї Остап завжди був рідним.
![](https://sensatsiya.com/wp-content/smush-webp/2023/06/a5f499ac-5cd3-4a1d-aa4d-88c9c9f5d20f.png.webp)
“Через місяць Остапу мало виповнитись 22 роки, а він вже рік як служив в ЗСУ, пішов добровільно! Цей рік став для нього роком перевтіленням. Ми бачили як він мужнішав і дорослішав з кожним приїздом, як ставав рішучим і вчився щодня цінувати життя” – написала Валентина.
![](https://sensatsiya.com/wp-content/smush-webp/2023/06/1284f6f2-c962-450e-9a16-953882167e04.jpeg.webp)
А сам Андрій присвятив синові не одну публікацію зі спогадами про їхні стосунки та побратимство на війні. Чоловікові неймовірно боляче відчувати втрату рідного сина, тому він виговорюється таким чином. Навіть уявити важко, що відчуває батько, коли його дитина помирає від зброї ворога ні за що.